TITTEL Konfirmant i 1951 

INGRESS - Joda, jeg husker konfirmasjonen min godt jeg. Det var veldig høytidelig. Og det var ikke snakk om å ikke konfirmere seg i kirka. Det hadde farmor gitt strengt beskjed om.

TEKST OG FOTO Jan-Are Hansen

Sigmund Aasnes (78), smiler fra rullestolen inne i den lyse oppholdsstua på Valentinlyst helse- og velferdssenter. Det har blitt mai og vår 64 ganger siden han stod foran presten i Ås kirke i Namdalseid der han vokste opp.

119 kroner
- Faren min hadde spart lenge og vel slik at jeg kunne få meg skikkelig penklær til konfirmasjonsdagen. Det var virkelig stas. Dette var like etter krigen, og folk flest hadde slett ikke så god råd som de har i dag, forklarer Aasnes til Bydelsavisa Strinda.
I konfirmasjonsgave fikk han 119 kroner og 2 mansjettknapper.
- Du må huske at det var virkelig mye penger den gangen. Men det handlet egentlig ikke så mye om gavene som det gjør nå til dags. Det var en milepæl i livet. Nå var jeg voksen. Arbeidslivet ventet, forteller Aasnes som begynte å arbeide på det lokale Samvirkelaget etter skolen. Deretter tok han fagbrev som baker og konditor. Et yrke han ble i inntil han gikk av med pensjon.
- Jeg har hatt 8 små og store slag, så du kan godt si at jeg lever på overtid nå, smiler han. 
Den venstre hånden ligger slapt i fanget. Den ene siden av kroppen bærer preg av påkjenningene. Men røsten er klar. Det er hodet også.
- Så lenge jeg er ved mine fulle fem, så skal jeg ikke klage. Det er mange som har det verre.
- Du trives her på Valentinlyst?
- Å ja. De tar så godt vare på oss at.
- Husker du hva du brukte konfirmasjonspengene på?
- Absolutt. Jeg kjøpte meg en god klokke. Det måtte man ha når man var blitt voksen. Resten la jeg til side, forteller 78-åringen.

Pugget salmevers
Han minnes at konfirmasjonsforberedelsene var preget av mye pugging. Både salmevers og skriftsteder skulle memoriseres, og når presten spurte så hadde man å svare korrekt.
- De voksne sa at hvis vi ikke husket det vi skulle, så ble vi ikke konfirmert. I ettertid så vet jeg at det ikke er sant, men som ung gutt så var det skikkelig alvorlige saker, sier Aasnes.
- Var det kristne innholdet i konfirmasjonen viktig for deg?
- Litt, men egentlig ikke så mye. Det var mest en markering. En tradisjon som vi videreførte. Det bandt liksom barne- og voksenhverdagen sammen.
- Hva mener du om dagens konfirmanter?
- I dag er det jo mange som konfirmerer seg borgerlig. Noen velger bort hele markeringen. Og det er helt i orden. I min tid så var det derimot ganske utenkelig. Tidene forandrer seg. Sånn er det bare. Det er utrolig mye flott ungdom i Trondheim i  dag, men det bekymrer meg litt at fokuset på det materielle har blitt så voldsomt. Alt handler om penger og ting - ikke om hvem du er og hva du kan. Det er litt trist, avslutter han.

BILDETEKST Sigmund Aasnes (78) bor i dag på Valentinlyst helse- og velferdssenter. Han husker godt konfirmasjonen i Ås kirke i Namdalseid i 1951.

-----

TITTEL Konfirmant 2015

INGRESS - Kompisene mine snakker mye om hva de skal gjøre med pengene de får til konfirmasjonen . Det er kjekt å få gaver og sånt, men det er andre ting som betyr like mye synes jeg.

TEKST OG FOTO Jan-Are Hansen

Levi Bjordal (15) fra Moholt er en av mange tenåringer som skal konfirmere seg i Strindheim kirke til helga.
- Jeg gleder meg. Jeg tror det  blir skikkelig artig, smiler konfirmanten.

Ikke kjedelig
Noe spesielt er det at han er nydøpt også. 
- Jeg døpte meg på påskeaften. Man må være døpt for å få konfirmere seg. Det var ganske rart, men samtidig veldig interessant også, forklarer han.
- Er kristendom viktig for deg?
- Tja, jeg er kanskje litt kristen. Jeg synes konfirmasjonsforberedelsene faktisk har vært lærerike. Mange tror at det er kjedelig. Det er det ikke. Vi har vært på leir sammen, også har vi satt opp musikal i gruppen min. Jeg er glad for at jeg valgte konfirmasjon i kirka, forklarer Levi som til daglig går på Blussuvoll Ungdomsskole.
- Hva med de andre i klassen din?
- Det er litt sånn delt. Cirka halvparten har valgt borgerlig konfirmasjon. Noen skal ikke konfirmere seg i det hele tatt. Det er egentlig ikke noe vi prater så mye om. Folk må få lov til å gjøre som de vil, mener han.

Mopedlappen
På plenen utenfor går det i lett vippingen med ballen. I likhet med mange andre på sin egen alder så er fotball en veldig viktig del av hverdagen.
- Jeg har en senestrekk i hånden så jeg ha ikke trent spesielt mye i det siste, forklarer Levi som er keeper for guttelaget til Freidig.
Når han møter jevnaldrende så diskuteres det ofte hva de skal gjøre med pengene som de får på konfirmasjonsdagen.
- Jeg har tenkt å bruke en del på å ta mopedlappen. Også har jeg lyst å kjøpe en moped eller en firehjuling. Trenger ikke å være ny, men et eller annet som jeg og pappa kan fikse og sette i stand sammen, smiler han.
- Er det konkurranse om hvem som tror de får mest penger?
- Littegrann. Jeg synes det er viktigst at man blir voksen.
- Er man voksen når man er konfirmert?
- Kanskje ikke helt, men nesten.
BILDETEKST Levi Bjordal (15) fra Moholt, gleder seg til konfirmasjonen.